Peter.
Nu-ți face griji. Adenauer se ocupă deja.
El e căpitanul până la urmă.
Avem doi ștrengari în 6B.
N-am mai văzut așa ceva până acum.
Și părinții nu fac nimic.
Așa-i în ziua de astăzi.
Amice!
Ai nevoie de-un foc?
- Mulțumesc. - Nicio problemă.
LABIRINTUL MINCIUNILOR
Onorată Instanță,
conform paragrafului 2, a doua secțiune din Constituție,
viața umană este cea mai prețioasă, inalienabilă prin excelență.
Biroul avocatului acuzării este convins
că inculpatul a acționat cu premeditare și malițiozitate,
iar acestea sunt condițiile paragrafului 211 pentru crimă.
Acuzația avocatului apărării cum c-a acționat sub presiune
este nejustificată.
Așadar, curtea cere pedeapsa maximă: închisoare pe viață.
- Bună ziua, Radman. - Bună ziua.
Cum au fost primele tale săptămâni?
Foarte captivante.
Mă ocup doar de amenzi în trafic.
Cu toții am făcut asta.
Într-un an sau doi o să primești ceva decent.
Super.
Femeile pot lucra doar cu acordul soțului său.
Și acum, Vico Torriani.
FĂ MEREU LUCRUL CORECT TATĂL TĂU
Domnule Procuror, ce intrare.
- Îmi pare rău. - Am început fără tine.
Inculpata, Marlene Wondrak, recunoaște greșeala,
dar nu poate să plătească amenda de 50 de mărci.
E mașina șefei mele. Nu vreau să știe că am doar 30 de mărci.
- Domnule Radman. - Da?
Cu permisiunea dumneavoastră, vom reduce amenda la 25 de mărci.
Și va promite că data viitoare va fi mai atentă-n trafic
dacă nu se poate scuti de condus.
- Ești de acord? - Nu.
Poftim?
Amenda este fixă prin lege. Nu putem face excepții.
Dar nu am bani.
Legea nu ne permite asta.
Catâr ce ești! Mă vei trimite-n închisoare pentru 3 zile?
Nu, dar...
Domnule Procuror, ce facem acum?
Amenda este plătită. Pot merge acum sau voi ajunge-n închisoare?
Nu crede că-s recunoscătoare. O să-ți primești banii înapoi.
De-ndată ce-i am.
Om insuportabil!
La naiba, e atât de aprigă.
Este o rușine, e ieșit din comun!
E un criminal în libertate.
Domnul Kirsch l-a recunoscut.
Am fost la 3 stații de poliție, dar lor nu le pasă.
Bună dimineața, domnule Gnielka.
Cauți o știre pentru ziarul tău?
Deja am o știre, domnule Procuror.
E un criminal în libertate,
a fost un membru al organizației Waffen-SS în Auschwitz.
Acum predă unor copii. Ești interesat?
Ce om zelos ești!
Să mergem, Gnielka.
N-are rost.
Alois Schulz, comandant SS-ist în Waffen-SS,
acum predă istorie la generala Goethe. Ești interesat?
Tu?
Dar tu?
Ieși!
Haide, Simon, să mergem până nu vomit.
Arunc-o, te rog.
S-a terminat spectacolul, domnilor. Înapoi la muncă.
- Unde-i Biroul Educației? - În Ruhmer.
Suspectez ceva.
Și nu-mi place.
- Clubul va câștiga liga. - Dacă Egon rămâne-n formă.
Am verificat dosarul lui Schulz, nu apare nimic între anii '39 până-n '45.
Cine?
Profesorul pe care jurnalistul l-a menționat.
Ambițios ești.
După '45, americanii au confiscat tone de dosare.
Înlăturarea naziștilor de către aliați este un fapt.
Gnielka este un mercenar ne patriot.
Nu-l lăsa să te prostească.
Scuză-mă, centrul de documente?
- Al doilea etaj. - Mulțumesc.
Scuze, dar centrul nu-i deschis pentru oricine.
Investighez pe cineva.
Acum e un profesor. Trebuie să știu ce-a făcut în timpul războiului.
A fost un nazist.
Cu toții ați fost naziști.
În sectorul de est, acum sunteți toți comuniști.
Isuse, voi nemții!
Dacă ceva verde ar veni de pe Marte, mâine ați fi cu toții verzi.
Copile, ești foarte tânăr.
Dar tatăl tău a fost un nazist.
Ce? Nu. I-a urât pe naziști.
Da, așa-i. După '45 toți au făcut parte din rezistența împotriva lui Hitler.
Și ești aici sub autoritatea cui?
Biroul Procurorului statal din Frankfurt.
Bună dimineața.
Așadar, cer 3 ani de închisoare.
Foarte bine, Haller.
Domnule Procuror General, dacă asta-i tot, aș vrea să închei această întâlnire.
Domnule Procuror Șef.
Da, domnule Radmann?
- Acel profesor, Schulz... - Ce Schulz?
Cazul domnului Gnielka.
Poftim?
Am făcut cercetări. Schulz a fost în Waffen-SS.
A ascuns acest fapt când a fost angajat în 1947.
N-ar trebuie să fie un profesor. Acesta-i raportul meu.
Dă-mi să văd.
Da, e interesant.
Știi ce? Am să trimit dosarul Ministerului Educației.
Domnilor, miercurea viitoare, aceiași oră.
Mama ta ți-a lăsat asta.
- Ce? Când? - Acum ceva timp.
Te-a așteptat, dar tatăl tău a claxonat afară, era nerăbdător.
Ca toți bărbații!
Nu-i tatăl meu.
Tatăl meu e dat dispărut din '45. Frontul de est.
Îmi pare rău.
- Chiar a spus asta? - Pe cuvântul meu.
Domnule Gnielka.
- Va mai amintiți de mine? - Știu cine ești.
M-am ocupat de Schulz.
Ministerul îl suspendă.
Suspendă?
De ce-i acuzat? Credeți c-a omorât pe cineva?
A fost la Auschwitz. Nu ști ce-nseamnă asta?
N-a fost un lagăr de protecție?
Crede-mă, n-au protejat pe nimeni. Nu pot să cred!
Fii atent.
Ai auzit vreodată de Auschwitz?
- Nu. - Despre asta vorbesc.
- Auschwitz înseamnă ceva pentru tine? - Nu și am de lucru.
- Câți ani ai? - 20.
- Dar ai auzit de Auschwitz. - Nu.
Cea mai mare catastrofă din lume este uitată, ca și cum n-ar fi existat.
Despre ce vorbești?
Un procuror neamț care nu știe nimic despre Auschwitz, păcat.
Și dacă-l suspendă pe Schulz, îmi mănânc pălăria.
N-avem niciun ghid asupra Poloniei.
Nici măcar unul.
Și cu privire la...
- Auschwitz. - Da, Auschwitz.
Sunt două cărți despre asta.
Una nu mai este în catalog și cealaltă ar trebuie să fie în Kassel.
- S-o comand? - Da, te rog.
Ar dura între 8 și 10 săptămâni.
Cum te pot ajuta?
Domnule Procuror General, putem vorbi?
Super, vreau și eu un asemenea motor.
Ce se petrece?
Schulz încă predă la școală. Am fost acolo.
Greșeala profesorilor. Depinde de Ministru.
Depășește competența mea și cu atât mai mult și pe a ta.
Dar Schulz a servit în Auschwitz.
Cu toții au avut lagăre. Americanii, rușii.
Am stat jumătate de an în cea franceză.
Nu-i spune soției mele, dar au gătit mai bine ca ea.
Am fost forțat să văd un film despre asta după război.
E doar propagandă. Învingătorii inventează povești.
Am pierdut războiul. De ce continuăm să ne băgăm nasul?
Aveai dreptate.
- Cum adică? - Profesorul încă predă.
Ce putem face...
Jurnalistul te aștepta în biroul tău.
Era amuzant.
"Tânărul și ambițiosul Procuror Radmann investighează trecutul profesorului Schulz.
Ministrul Educației a primit raportul pe data de 25 martie
dar ignoră faptul c-a fost membru în Waffen-SS."
Și-așa mai departe. "Scandal intolerabil."
Vai de mine.
N-aș vrea să fiu în locul tău acum.
Procurorul General vrea să te vadă.
Domnule Radmann, articolul conține informații interne.
Tu le-ai oferit?
Nu.
- Dar de ce Ministrul n-a... - Nu fi naiv.
Crezi că naziștii au dispărut după moartea lui Hitler?
Te asigur că nu-i cazul.
Ăsta nu-i cazul.
Dar nu-i putem lăsa să predea copiilor.
Trebuie să-i ducem în fața justiției.
Dar servind într-un lagăr, nu-i o crimă.
Chiar dacă-i stânjenitor.
Oricum, toate crimele au fost puse la pământ acum 3 ani.
Cu excepția crimei.
Dar există vreuna? Vreo crimă concretă?
Vreo victimă particulară?
Deschide-ți ochii, domnule Radmann.
Serviciile civile sunt pline de naziști, pești mici și mari.
Și n-au de ce să se teamă.
Nouă ediție de seară!
Khruschev și-a înnoit ultimatul!
- Ai luat-o razna? - Articolul i-a făcut să tremure puțin.
- Te voi da-n judecată pentru asta. - Nu mi-e teamă de nimic.
Aproape c-am fost dat afară! Ar trebui să-ți fie rușine!
Mi-ar fi rușine dacă n-aș publica asemenea știri.
Nu înțeleg. Cum poate păstra toate aceste secrete?
Cum? E foarte ușor. Cu toții au făcut același lucru, ca și Schulz.
Au mers acasă, îmbrățișează uniformă și continuă cum n-ar fi fost nimic.
Nimeni nu întreabă nimic pentru că nimeni nu vrea să știe.
Ești liber în seara asta? Scuze.
Câteodată noi jurnaliștii sărim peste reguli.
Simte-te liber să treci pe aici.
Vor fi femei frumoase, cârnați și bere.
Nu neapărat în această ordine.
Tipic bărbaților. Au nevoie de apă.
Eu sunt Inge. Berea-i acolo.
Mulțumesc.
Prima clasă.
Haide, te voi prezenta.
Pot s-o fac și singur.
Prieteni și luptători, am descoperit un specimen foarte rar.
Un avocat care încă are scânteia umanității sub armura sa.
- Ești într-adevăr un poet. - Mulțumesc, Simon.
Vă rog, urați-i bun venit în cercul nostru anarhist,
ca scânteia să devină o flacără intensă.
Ăsta-i furt, nu-i așa? Nu vrei să mă arestezi?
E un furt mic. Închisoare între 4 și 6 săptămâni.
N-ai inimă.
Mereu îți place treaba asta?
De ce nu afli?
Poate ai dreptate.
Te strânge de gât.
- Trebuie să-l ducem pe Simon acasă. - Îl duc eu.
Ești prea beat.
Conduc eu.
Sunt oameni buni, nu-i așa?
Am văzut asta imediat.
Cum adică?
Domnișoara drăguță, frumușică, simpatică, drăgălașă.
Și Marlene te place.
Chiar a fost în lagăr?
Da, dar nu vorbește despre asta.
"Îngerul Morții."
Prima pictură ce-a făcut-o de când s-a întors din Auschwitz.
Incredibil, poate să primească alocație, dar nu vrea.
Acei bani nenorociți!
Trebuie să demonstrăm c-a fost în Auschwitz.
Pot face ceva?
Da, poți ajuta.
Trebuie să fie ceva pe aici.
Nimic.
Dă jos acea valiză.
Dar nu pot să...
Nu! Lasă-mă pe mine.
Ce faceți?
Te ajutăm.
Cum îndrăzniți?
Simon.
Nu vreau ajutorul vostru.
N-aveți niciun drept să cotrobăiți.
- Simon. - Afară!
Afară! Afară!
E un câine încăpățânat.
Dar măcar am găsit ceva.
Poate că-i ceva aici.
Nu-i nimic aici.
Nici aici.
Uite un anunț din lagărul de concentrare Auschwitz.
Uită-te.
"Împușcat în timpul evadării."
Și?
"Împușcat în timpul evadării" înseamnă crimă.
Și aici sunt numele criminalilor.
În ordine încă. Uimitor.
Vino cu mine.
Îmi pare rău pentru deranj, dar cred că-i important.
Acestea sunt documente oficiale din Auschwitz.
Oamenii SS-iști care-au împușcat prizonieri.
Fiți atent: "Schmidt, Milde, Siebert..."
Este o dovadă, nu-i așa?
Intrați.
De unde ai asta?
De la un supraviețuitor al Auschwitz-ului.
Bun.
E un început promițător.
Ce?
Sunt crime, infractori, victime, date.
Procurorul poate acționa.
Putem investiga.
Ce-i de investigat? Avem numele lor.
Trebuie să oprim criminalii.
Nu fi stupid, domnule Gnielka.
Nu-i de ajuns.
Domnule Procuror General, dacă-i posibil, aș vrea să fiu implicat.
Aș vrea să ajut.
Nu vei ajuta, domnule Radmann.
Tu vei conduce investigația.
Și între timp fără articole.
Vei avertiza suspecții.
De acord.
Domnilor, dacă reușim să acuzăm acești oameni în Germania
ar fi extraordinar.
Schmittchen!
Ce este?
Gata cu dosarele din trafic. O nouă viața începe.
- Nu știu ce dorești. - Am luat unele documente.
A fost o listă. Trebuie să știu de unde.
A fost un valiza?
N-am nicio idee.
Eliberarea a fost haotică, am luat tot ce-am putut.
De ce întrebi?
Investighez crimele din Auschwitz.
Ai fost martor la vreo crimă în timpul șederii?
În timpul "șederii"?
Acest Schulz, ce-a făcut?
A fost un porc SS-ist.
L-ai văzut să omoare pe cineva?
Nu.
Am nevoie de martori, domnule Kirsch. Trebuie să depui mărturie.
Pentru ce?
Uită-te-n jur.
Pantaloni scurți, "împachetează-mi slipul roz" și cer albastru.
Țara nu are nevoie de așa ceva.
Nu vrea să știe adevărul.
Trebuie să lucrez.
Aici sunt numele suspecților.
Avem nevoie să știm pe unde-au umblat.
Per general, au fost într-un lagăr din Polonia în timpul războiului
și poliția trebuie să-i găsească pentru omorârea unor oameni.
Dar au fost soldați.
N-a fost datoria lor?
Te voi contacta eu.
Bună dimineața.
Cine se va ocupa acum de cazurile de parcare?
Locația? Încă-n viață?
Amendă pentru viteză. 100 de mărci.
- Inge, împrumută-mi 100 de mărci. - Îi meriți!
Dar nu am bani, Radmann.
Atunci ai pierdut.
Procurorul n-are milă.
- Sunt oameni ce merită pedepsiți. - Și tu-i pedepsești pe toți.
Doar pe cei care merită.
Cine-mi ascultă pledoaria și-mi împrumută niște bani?
Am o casă pe strada Goethe și am propriul atelier.
Așa că pot să nu mai cos perdele pentru doamna Brettschneider.
Nu!
Uite o pedeapsă corectă!
Nu s-a întâmplat nimic, copii.
Arătați-vă, lașilor!
N-am să tac!
- Scriu ce doresc! - Thomas, ești nebun?
Gnielka, te rog!
Ți-am spus că articolul a făcut ravagii.
Acum vezi? Sunt peste tot.
Vreau adresele supraviețuitorilor, este important.
Tu-i ajuți, așa că tu ai adresele lor.
Nu, am să te iau chiar eu.
Da. Până atunci.
Schmittchen, pregătește-te să scrii, te rog.
Hermann Langbein este președintele asociației supraviețuitorilor.
Trimite-i o telegramă.
Dragă domnule Langbein...
- Domnule Langbein. - Domnule Radmann.
Mulțumesc c-ai venit.
Unde-i martorul?
Domnule Bichinsky, ce mai așteptați?
Schimittchen, primul martor.
Domnul Bichinsky a fost în Auschwitz timp de doi ani.
Da, am fost acolo din august, 1943
până când am fost eliberați de ruși în ianuarie 1945.
Continuă, te rog.
Recunoști vreun nume de pe listă?
Nu.
- Nici măcar unul? Ești sigur? - Da.
Poți mărturisi despre crimele comise în lagăr?
Da. Pot.
Sute de mii de oameni au fost omorâți.
Vom vrea numele victimelor.
Nu l-ai auzit?
Sute de mii, a fost o fabrică.
Cum să știe numele?
Bine.
Atunci voi scrie "victime necunoscute."
Soția și fiul meu au fost omorâți acolo.
Îmi pare rău.
Ne puteți spune data când s-a întâmplat?
SS-iștii nu ne-au dat un calendar.
Ce crezi c-a fost Auschwitz-ul?
O tabără lângă lac?
Domnule Bauer, cine-i acest începător ce m-a adus aici?
Putem vorbi un moment?
Vrei o cafea? Schmittchen, cafea, te rog.
Ne vom întoarce.
Nu-i destulă lista.
Ce sugerezi?
Îl voi întreba pe Bichinsky ce-a văzut. Acte concrete.
Asta înseamnă că toți bărbații SS-iști din Auschwitz sunt suspectați.
- Toți. - Da, am înțeles.
Vreau să știu ce s-a întâmplat acolo.
Domnule Radmann...
Ăsta-i un labirint.
Nu te pierde.
Domnule Bichinsky, spuneți-mi tot ce-ați experimentat.
De unde să încep?
De la început.
Ce-a făcut?
Hans Brandner lovește martorul cu o cravașă până leșină.
Martorul și-a pierdut un ochi.
De ce l-a lovit Brandner?
Pentru c-a îndrăznit să se uite la el.
- Îl arestăm acum. - Ce? Nu.
- De ce nu? - Nu avem dovezi.
- Dar... - Nu-i un criminal.
Nu te precipita.
Atunci ce facem aici?
Trebuia să-l văd.
Trebuia să văd ce fel de om este.
- Mulțumesc. - Ești la fel de frumoasă ca maică-ta.
Cât de drăguț, domnule Brandner.
Înțeleg.
Așteaptă.
- Domnule Brandner? - Da?
Cred că ne cunoaștem.
Nu prea cred.
Normal că ne cunoaștem.
Nu uit niciodată o față.
Nu știu ce să zic. Nu ești din zonă.
Încearcă unul. Nu vei găsi altul mai bun.
Scuze, trebuie să fac o livrare.
Haide.
Roba mea, Schmittchen, repede!
Nu te ridica.
Ce crezi că faci?
Vrei să aduci oameni din Polonia, Israel și de mai știu eu unde.
Nici măcar nu avem relații diplomatice cu aceste țări.
Și pentru ce?
Să demonstrezi că cineva a făcut ceva în Polonia în timpul războiului.
Acei oameni au fost martorii câtorva mii de crime.
Ce crime? Fii realist. Care-i scopul?
Nu aveam de ales. Cei ce refuzau, erau omorâți.
Plus că s-a discutat în Nurnberg chestiile despre război.
150 de bărbați au fost condamnați în Nurnberg.
De către aliați, nu nemți. Nu s-a terminat încă.
Îmi pare rău, domnule avocat, trebuie să fiți în tribunal.
Asta-i fără precedent.
O țară ce-și condamnă proprii soldați pentru acțiunile lor în timpul războiului.
N-o să ajungi nicăieri.
Știi ce?
Iubesc această țară.
În ciuda tuturor lucrurilor.
A suferit prea multe.
Și doar vei deschide răni vechi ce doar s-au vindecat.
Știai că Bauer este un evreu?
A fost într-un lagăr în 1933.
Se pare că n-a uitat niciodată.
- Ai grijă, Toni! - Marlene!
Toni, am spus să ai grijă.
Nu s-a întâmplat nimic.
Tată, el e Johann Radmann. Am mers la cinema și m-a adus acasă.
Încântat.
- Vino, îți pregătesc cina. - Mulțumesc.
- Datoria. - Nu, e...
Spune din nou. Ce dorești?
Vreau să știu despre lagărul de concentrare din Auschwitz.
Ești nebun.
Nimeni nu vrea asta. Nici tu nici noi.
Lasă lucrurile așa cum sunt. Hitler nu mai e.
Rușii sunt noul inamic.
Am nevoie de dosarele SS-iștilor ce-au servit în Auschwitz.
Sunt cu toții aici.
10 milioane de naziști. Incredibil.
Acești idioți notau totul.
Dacă tu crezi că-i poți judeca e ca și cum ai crede-n Moș Crăciun.
Sun doar interesat de ce-a fost în Auschwitz.
Ai adus o mașină cu tine?
Aici sunt, 600.000 de dosare SS-iste.
Cam 8.000 au servit în Auschwitz.
Dar va trebui să-i găsești singur.
Mulțumesc.
A fost o mașinărie.
Ce anume?
Auschwitz-ul.
A fost o mașină de omorât plină de 8.000 de rechini
giganți, mici, birocratici, sadici...
Acum două luni aveam 15 nume, acum am 8.000 de bărbați SS-iști.
Asta înseamnă 8.000 de suspecți, Gnielka.
Ultimele mele cazuri au fost despre conducerea fără carnet.
Gândește-te așa: cu cât mai mulți inamici, cu atât mai mare onoarea.
În cinstea cui bem?
Vieții.
Ăsta a fost motto-ul tatălui meu.
Pentru adevăr.
8.000 de Schulz și Brandneri.
Și am nevoie de martori pentru toți.
- Dă-ne drumul. - Ce dorești?
Trebuie să depui mărturie.
- Pentru ce? - Pentru că ești un martor, domnule Kirsch.
Am nevoie de mărturia ta.
- Nu vreau să vorbesc despre asta. - Simon, te rog.
Trebuie să mărturisești. Datorezi asta victimelor.
Ce datorez cui?
Ce dorești?
Nu ai aflat destul?
Ce dorești?
Vrei să investighezi Auschwitz-ul?
Crezi că vei schimba ceva?
N-ai nicio idee.
Nicio idee.
De ce?
Fetele mele.
Ruth și Klara.
Atât de mici.
Am ajuns dimineața, eram cu sutele, cu miile.
Ne era foame și frig. A fost foarte frig.
Am fost înconjurați de SS-iști și câinii lor.
Toți ziceau, haide, mai repede, în linie.
Hannah a mers într-o mașină.
Dintr-odată a fost acest doctor.
Purta mănuși albe.
Arăta ca un înger.
A fost foarte calm.
A îngenunchiat s-o vadă pe Ruth și Klara.
A mângâiat capul lui Ruth, a zâmbit și-a spus:
"Gemenele tale-s drăguțe. Le voi lua eu."
Și credeam că-i un doctor, că vor fi în siguranță.
Apoi cei mai bătrâni mi-au spus ce face Mengele cu gemenii.
Îi torturează cu experimentele lui.
Îi injectează cu viruși, tifos, tuberculoză, difterie.
Îi taie fără anestezie.
Le scoate organele, le bagă ace-n cap.
Coase gemenii, copii, spate-n spate ca și siamezii.
Și eu i-am oferit fetele mele.
De ce-s moarte și eu sunt în viață?
Vom aduce acel doctor în fața justiției.
Promit.
A fost un doctor în lagăr.
Doctor Josef Mengele.
Știi poveștile?
Trebuie să-l prindem.
El e Auschwitz-ul.
Toți ce-i ce-au participat și-au acceptat, sunt Auschwitz-ul.
Cum merge?
Cu calm și foarte la subiect, spune doar ce-ți amintești.
Doamna Mandelbaum.
Vino, te rog.
Vom face o revizie.
- Ești de acord, Haller? - Va fi o plăcere.
Domnule Procuror General, am nevoie de ajutor pentru investigația mea.
Dă-i-l pe domnul Haller.
Domnule Procuror General, te rog.
Nu-l pot da pe Haller, deja are mult de lucru.
Acest caz este de înaltă prioritate.
Te rog.
Chiar și cancelarul Adenauer a spus foarte clar
că acest capitol trebuie să se încheie.
Un proces va fi mortal.
Din contră.
Va fi mortal dacă vom tăcea.
Va fi mortal pentru o democrație tânără.
Plus că cel ce decide aici sunt eu.
Ăsta-i cazul meu.
Eu creez strategiile și tu lucrezi cu mine.
Și tu mă vei ține la curent.
Încet, nu mușc.
Eu sunt la conducerea investigației sub ordinele Procurorului General.
Da, copilul a crescut.
- Cine-s suspecții? - Toți.
Cum adică toți?
- Toți ce-au servit acolo. - E ridicol.
"Aici, un copil, cam de cinci ani a sărit din mașină.
Avea un măr în mână.
Boger a fost la ușă.
Copilul a stat acolo fericit cu mărul lui.
Boger s-a apropiat de copil, l-a luat de picior
și i-a dat cu capul de perete.
Apoi Boger a luat mărul și mi-a spus să curăț peretele.
Și apoi Boger a mâncat mărul."
Așa era zilnic în Auschwitz.
Nu crezi că-i ridicol?
Câte adrese ai?
Autoritățile nu vor să coopereze.
- Ia cartea de telefoane. - Poftim?
Ia toate cărțile de telefoane din Germania.
Vom găsi adresele singuri.
Mengele a fost cel mai rău dintre toți.
Știi de ce?
Pentru c-a fost ca noi.
A studiat, a devenit doctor,
a făcut jurământul lui Hipocrate, îi place opera, cultura.
E ca noi. A fost de vârsta ta când a ajuns în Auschwitz.
Mă uit la poza lui și...
I-ai văzut poza? Pare...
Pare de treabă.
Dacă lăsăm pe cineva ca el să umble liber, ne-am ars.
Haide, Gnielka. Vreau să dansez cu omul meu.
- Johann, vino. - Imediat.
Eroul nostru este obosit.
O să-l prinzi. Nu-ți face griji.
Doamnelor, sunt aici.
Ce se petrece?
Camarazii de război ai tatălui meu.
Vin odată pe lună aici și se îmbată. E groaznic.
Batalionul 221 Pionieri, "fiecare dușcă e un rus."
Astăzi nu pot suporta asta.
Haide, să mergem în Main.
Nu, du-mă la tine acasă.
Proprietara are urechile ca un râs.
Te duc eu acasă.
Dragul meu.
Viața-i frumoasă.
Poți să-mi spui ce țară și oraș are codul 005411?
Mulțumesc, am să aștept.
Știu unde-i Mengele.
Ce? Unde?
Apeluri internaționale către familia Mengele în Gunzburg.
Mulțumesc.
Buenos Aires, Argentina.
Voi merge la poliția federală.
Avem destul dovezi împotriva lui Brandner. Emite un ordin.
Așa voi face.
Mengele e în Buenos Aires.
Ăsta-i numărul lui de telefon, ar trebui să fie de ajuns.
Aici e un mandat pentru arestarea lui.
Te rog, adu-l în Germania.
O teorie interesantă.
Din păcate, poliția federală are mijloace foarte limitate.
Și Sudul Americii e foarte departe.
Dar am să mă ocup de asta cu mare plăcere.
Te voi duce eu la stație.
- Nu-i nevoie. - Ba da, te voi conduce eu.
Acum putem să vorbim.
Deja știm că Mengele este în Buenos Aires.
Ai un dosar foarte bun împotriva lui, dar...
Dar ce?
Cei ce-au mers în alte țări în '45 sunt un tabu.
Este un ordin de sus.
Mă poți ajuta cumva?
Știm că el călătorește repetat în Gunzburg să-și vadă familia.
Vine în Germania?
Regulat încă. Știe că nu există niciun risc.
Mulțumesc.
Nu am timp să te duc la stație, am vrut doar să vorbim.
Normal.
Mulțumesc oricum.
Ai fost la poliția federală.
- Cum de ști? - Ia loc.
Tot nu înțelegi magnitudinea situației.
Mengele, Eichmann și alții sunt protejați de prieteni puternici.
Nu putem avea încredere în nimeni.
În nimeni.
- Dar știu unde-i Mengele. - Da, dar trebuie s-o lași baltă.
Ai un mandat de arestare, las-o așa.
Domnule Procuror General...
Concentrează-te pe ceilalți suspecți
și lasă-mi-l mie pe Mengele. M-ai înțeles?
A spus toți.
Trebuie să trecem prin toate dosarele căutând suspecți?
Da.
Nu le duc sus.
Ideile tale-mi dau mereu de lucru.
Tata lui Mengele a murit.
- Când vor ajunge oamenii tăi în Gunzburg? - Știi cum funcționează sistemul nostru.
Doar atât pot face.
Crezi că-i înăuntru?
Dacă Mengele a trebuit să vină-n Germania la un moment dat, acum e acela.
Rămâne aici.
Știți să citiți? Este un eveniment privat.
Johann Radmann, biroul Procurorului General din Frankfurt.
Îl căutam pe Josef Mengele.
M-ai speriat.
Mulțumesc.
Poți face ceva pentru mine?
Știi unde-i Mengele?
Toți oamenii din Gunzburg lucrează la fabrica Mengele.
Nu vor spune nimic.
Dar tatăl meu a spus că l-a văzut astăzi la cimitir.
L-a recunoscut.
Dar apoi a plecat.
Trebuie să mă întorc.
Uite, văd că auzi multe lucruri.
Sună-mă dacă reapare.
- Asta a făcut copiilor. - Nu vreau să văd.
- Baftă. - Asta a făcut Mengele copiilor.
Știu că astăzi a fost în Gunzburg.
Poliția vamală ar trebui să verifice toți pasagerii din America de Sud.
Nu, nu-i "Naegele", "Mengele."
Martha, Emil, Nordpol, Gustav, Emil, Ludwig, Emil.
Căută din nou, trebuie să fie o listă. Este un ordin.
Nu avem timp de cereri scrise, până atunci va fi plecat.
Nu pot să cred.
- Unde-ai fost? - De ce?
Brutarul, Brandner, a dispărut.
- Ce? - E dat dispărut acum.
Pentru că n-ai emis un mandat.
- Da, trebuia să faci pe Zorro. - Știi...
Nu-mi pasă!
Suntem Procurori statali. Comportă-te ca atare.
Și nu bea alcool în biroul meu.
Procurorul General vrea să te vadă.
Pa.
Ai lucrat împotriva ordinelor mele.
Taci. Cum l-ai putut lăsa pe Brandner să scape?
Ai fost ocupat cu acea șmecherie din Gunzburg.
Unde ți-a fost capul?
Am fost la înmormântarea tatălui său.
Cum îndrăznește să se întoarcă în Germania? De ce?
Pentru că știe că îl lăsăm mereu să scape.
Te-ai ocupat de caz timp de 4 luni.
Ai ceva rezultate până acum? Nu.
Rămânem fără timp.
Acum, ministrul justiției mă susține.
Dar după alegeri, acest lucru se poate schimba.
Și eu pot să plec.
Și nu va fi niciun proces.
Fără Mengele, procesul n-are valoare.
Vrei să acuzi o fantomă?
Obsesia ta față de Mengele pune-n pericol întreaga investigație.
Și cum rămâne cu ceilalți?
Cu Mulka, Comandantul Baer.
Sunt responsabili pentru sute de mii de crime.
Nu-s destui de dramatici pentru tine?
Poftim.
"Dacă continui așa, poți să vizitezi camera de gazare."
"Un trădător este cel mai rău gunoi al unei țări."
"Viața sau moartea, evreule?" Și așa mai departe.
De asta facem ceea ce facem.
Nemții trebuie să vadă crimele care sunt comise
nu de către Hitler sau Himmler, ci de oameni normali
care-au făcut asta voluntar.
Pe ei îi vom aduce-n fața justiției.
Marele proces.
Asta-i calea, crede-mă.
Și e datoria ta.
Domnule Mulka, sunt Radmann, procuror.
N-ați răspuns citațiilor și mă bucur să vă văd sănătos.
Ce dorești?
Ai fost comandantul adjunct al Auschwitz-ului.
- Și? - Și te investighez.
Am fost un soldat.
N-am pus niciodată piciorul în acel lagăr.
Nu știu ce s-a petrecut acolo.
Mai dă-mi pace! Ai fost mâna dreaptă a comandantului.
Te vom duce-n fața justiției.
Lasă-mă-n pace.
Sau vei avea atâtea probleme că nici nu ști pe care s-o rezolvi.
- Eu mă dau bătut. - Eu voi continua.
Știi ce, Radmann?
Chiar ești nebun.
Dar cu siguranță nu ești un om verde.
Aici sunt mai multe poze de la selecție.
Stânga, dreapta.
Stânga...
Știi unde-i dreapta, Anton?
Dreapta, stânga...
Cine s-a comportat urât?
Alois Schulz, ești arestat pentru părtășie la omorârea sutelor de mii de oameni.
Am făcut doar muncă administrativă.
Uite.
Ăsta ești tu.
Da.
Câțiva martori au spus că tu te ocupai de selecție.
- Ai trimis victimele în camera de gazare. - Da, dar...
Domnule Schulz, te rog.
Chestia e următoarea.
Trebuie să fie dovedit că domnul Schulz a făcut acele selecții.
Din poză nu se vede clar.
Lagărul arăta un loc groaznic.
Cei ce-au ajuns acolo după o călătorie grea,
au fost într-o stare de șoc.
Mă-ndoiesc că mărturiile acelor oameni sunt valide
după aproape 20 de ani.
Și chiar dacă domnul Schulz a selectat pe cineva,
au făcut-o pentru a proteja pe cei ce pot lucra să nu-i trimită la gazare.
A fost un act de salvare a vieții umane.
Ajunge!
Domnule Radmann, nu-s de acord cu interpretarea ta față de lege.
Domnul Schulz a declarat că doar a urmat ordinele,
lucru care era datoria lui.
Clientul tău este suspectat de crimă și va rămâne-n custodie.
Ar trebui să fii gazat, nemernicule.
Domnilor.
Nimeni nu s-a gândit.
Trebuia doar să deschidem ochii.
Rahat.
Am unul.
- O zi bună. - Doamne! Am transpirat.
- Am uitat. - Ce?
- Și? - Acest, nătâng. Cum arăt?
- Foarte bine. - Respect.
- Marlene, noi... - Haide, oamenii ne așteaptă.
Ieși.
Haide!
Americanii trebuiau să ne lase.
Aveam 35 de ani, fără experiență ca procuror.
Și apoi a venit primul client căutând un procuror pentru o lege.
Pe gratis, desigur.
De atunci am crescut foarte mult.
- De ce suntem invitați? - Nu știu.
Dar bănuiesc.
Cât de mult potențial au.
- Mor de foame, Walter. - Și eu.
Mergem?
Nu-mi place să văd un avocat bun irosindu-și talentul.
Îți voi face cunoștință cu doctorul Mertens.
Scuză-mă. Pot să te întreb ceva?
Spune-mi, de unde pot cumpăra o asemenea rochie în Frankfurt?
Rochia asta...
Din magazinul ei, desigur.
Ai un atelier?
Doar ce-am început.
Logodnica ta? Felicitări.
Dar și tu ești uimitor.
Cu respect, angajatul profesorului Rimmelbacher.
- Corect? - Da.
Ești exact persoana de care am nevoie. Tânăr, entuziasmat.
Există o singură cale de-ați canaliza energia.
- Mulțumesc... - Știu.
Nu trebuie să te decizi acum, doar gândește-te.
Ști unde să mă găsești.
Patru femei au comandat rochia.
Johann. A fost o seară uimitoare.
Procurorul Radmann.
Domnul Radmann, domnul Kleiner,
corespondentul neamț pentru ziarul Ierusalim Post.
Acești doi domni sunt din Israel.
Încântat.
I-am cerut să vină pentru că știe foarte multe despre Josef Mengele,
inclusiv locația sa curentă.
Cooperăm să-i prindem pe Adolf Eichmann și Josef Mengele
în Argentina și să-i aducem aici.
Te rog să-ți împărtășești informațiile cu acești domni.
Ni-l vei aduce pe Mengele?
Dacă cineva poate să-l aducă, aceia suntem noi.
Kleiner nu-i doar un jurnalist.
Nu.
Putem avea încredere în el?
În cine putem avea încredere?
Încă-s în exil, dar nu-n Suedia.
Când plec de la birou, sunt pe teritoriul inamic.
Am încredere în tine.
Ai grijă.
Nu-i încă uscat.
E minunat, Simon, mulțumesc.
Johann!
Bun.
Marele moment a sosit.
- Ca nou. - Mereu mi-am dorit una.
Pentru Marlene.
Noroc!
"Dragă soție, visul tău a devenit o realitate:
noua mașină automatică Pfaff 230,
este mașina de cusut cu posibilități nenumărate."
Uimitor.
Suntem pe muchie. Îl vom judeca pe Mengele în Frankfurt.
"Fă-ți prietenii geloși și soțul fericit."
E uimitor c-ai adormit atât de repede.
Domnul procuror nu-i încântat de-o mașină de cusut.
Mi-am închis ochii un moment.
Pentru c-am fost uimit de frumusețea ta de mașină de cusut.
Ai grijă, îți crește nasul.
Un om de afaceri bun ține mereu un jurnal.
Desigur.
Ești minunată.
Mulțumesc, Joseph.
Domnule Mulka.
Un mandat pentru arestarea dumneavoastră.
Ce-i asta?
Dovezi de crimă cu bună știință.
Un ordin semnat de Robert Mulka.
Asistentul Comandantului.
A fost acum mult timp, nu-mi amintesc.
Nu-i nevoie, e de ajuns.
Te arestăm c-ai ajutat la omorârea a sute de mii de oameni.
Vino cu noi, te rog.
Ia ceva, domnule Procuror General.
Pe zi ce trece ești tot mai tânără, cum faci asta?
Noroc!
- Arată bine. - Făcută de casă.
Desigur, toți brutarii fug din fața domnului Radmann.
Unde-i steaua ta de Șerif?
- Poftim? - Cu metodele tale din vestul sălbatic
ar trebui să porți o pălărie și-o stea de șerif.
E de neacceptat.
Ce spui?
De ce-ți bați joc de munca noastră?
Pentru că acest proces este un spectacol, este dureros și dezgustător
și n-are de-a face cu legea.
Normal că vei crede asta.
Haide, spune-o.
Crezi c-am fost și eu nazist.
Ești convins, nu-i așa?
Pentru domnul Radmann, toți sunt naziști.
De ce nu mă întrebi ce-am făcut în război?
Dacă ești interesat îți voi spune.
Am studiat dreptul în Heidelberg, apoi am fost soldat marin,
locotenent al flotei numărul 7.
După război, am fost prizonier în Franța timp de-un an.
Eliberat în august 1946. Am servit cu onoare.
Și apropo, n-am fost niciodată membru partizan.
Tot vrei să mă arestezi?
Acești oameni trebuie să plătească pentru crimele lor.
Desigur, justiția este domeniul tău.
Acuzând un pește mic în timp ce milioane rămân nederanjați.
Ce dreptate-i asta?
Acești "pești mici" sunt criminali.
Te-ai gândit la consecințe?
Vrei ca toți tinerii nemți să se întrebe dacă tații lor sunt criminali?
Da, exact asta vreau.
Vreau să pun capăt minciunilor și tăcerii.
Richard Baer, ultimul Comandant în Auschwitz.
Ești arestat.
Domnule Kaduk, ești arestat.
Ai ținut capul unui prizonier sub apă până s-a înecat.
Ai forțat un grup de oameni să stea noaptea afară din barăci pe timp de iarnă.
Doi au înghețat de frig.
Doctore Berger, vino cu noi.
În timpul unui schimb de prizonieri,
ai continuat să lovești un deținut până când a căzut mort.
Ai împușcat un copil ce era în brațele mamei sale.
Amândoi au murit.
Domnule Rinke.
Ești arestat.
Ai otrăvit oameni cu Zyklon B.
Ai fugărit cu câini prizonieri spre gardul electric.
N-a fost un ordin, a fost inițiativa dumneavoastră.
Începe să spui adevărul.
Arestarea lui Richard Baer, ultimul comandant din Auschwitz
și Robert Mulka,
se datorează eforturilor Procurorilor ce s-au ocupat de cazuri.
Domnule procuror, am o întrebare.
- Care va fi acuzația? - Crimă.
Kirsh a avut un atac de inimă, e în spital.
A fost pe-aproape.
N-am spus niciodată Kaddish-ul. (un ritual de jelire la evrei)
Cum adică?
În lagăr, Dumnezeu...
N-a fost acolo.
Iar eu stăteam acolo, așteptând doctorul.
M-am gândit că n-am spus Kaddish-ul pentru Ruth și Klara, fetele mele.
Nu pot, nu mă pot întoarce.
Te rog, fă-o pentru mine.
Du-te la Auschwitz și fă-o pentru mine.
Rostește Kaddish-ul pentru ele.
O vei face tu când îți revii.
Astăzi am înșelat moartea pentru a doua oară.
Fă-o pentru mine.
Nu, trebuie să mă ocup prima oară de acest proces.
Te rog.
Nu, Simon, n-am timp pentru asta.
Trebuie să mă ocup de proces.
Johann!
- L-au adus pe Eichmann în Israel. - Ce? Cum?
E uimitor!
Domnule Procuror General.
Vești bune.
Aș fi preferat să te am aici.
Dar Bonn refuză extrădarea.
Când ni-l vor aduce pe Mengele? L-au prins?
E ca-n Frankfurt.
Mengele a părăsit Argentina.
Ce? Unde-i?
Sunt zvonuri cum că-i în Paraguay.
Mosadul trebuie să-l prindă.
Domnule Radmann, nu există un catalog pentru așa ceva.
E mult mai complicat.
Nu l-ați vrut pe Eichmann așa că ne-am ocupat de el.
Bine, dar trebuie să-l aduceți pe Mengele în Germania.
Îl vom judeca aici.
Imaginează-ți două căprioare în bătaia focului.
Dacă tragi într-una, cealaltă fuge.
Cum adică?
Mengele e de negăsit. Acum nu-i mai o prioritate.
Dar ai promis...
Prioritatea noastră a fost mereu Eichmann.
La fel și Bauer.
Cum așa?
Eichmann a organizat "soluția finală." Mengele...
Adu-l pe Mengele în Germania, te implor.
Consiliul securității ONU ne-a criticat din cauza lui Eichmann.
Suntem o țară mică și tânără, nu vrem noi inamici.
Suntem deja înconjurați de ei.
Mengele ar putea fi oriunde.
Trebuie să-l aducem în Europa.
Călătorește sub un nume diferit.
Altfel, l-am fi prins în Gunzburg.
Am nevoie de acel nume, domnule Fischer.
Am fost atât de aproape.
Nu-i mașina de vină.
Kathi, nu? Ia loc, te rog.
N-am mult timp la dispoziție, am să pierd trenul.
Tânărul Mengele a fost acolo.
Am auzit-o pe maică-sa vorbind cu șeful meu. Zboară astăzi din Frankfurt.
Am vrut să sun la poliție, dar șeful meu...
Mulțumesc.
Trebuie să vorbesc cu Fischer.
Unde-i? Este urgent.
Domnul Fischer este suspendat.
Generației voastre îi lipsește loialitatea.
Am numele de călătorie al lui Mengele.
Te rog.
Ți-am spus, n-are rost.
- Poți s-o repari? - Motorul e prăjit.
Nu știm numele folosit. De ce să mergem la aeroport?
Am să-l cunosc pe Mengele odată ce-l văd, crede-mă.
Și?
Domnule Radmann.
Ce trebuie să-nsemne asta?
Domnul Wisnievska este foarte nervos.
L-ai convins să depună mărturie, iar noi doar am așteptat!
Domnule Langbein, fac și eu ce pot.
Ce cauți în Frankfurt, mamă?
Nu suni.
Ce s-a întâmplat? Ți-ai schimbat serviciul?
Fiule, trebuie să vorbim.
Trebuie să lucrez.
Nu fi încăpățânat, Johann, este important.
Te rog pleacă.
Gustav mi-a cerut să mă căsătoresc cu el și-am acceptat.
Ești căsătorită.
După 15 ani de absență.
Am cerut să fie declarat mort.
Vreau să vii la nunta mea.
Nu. Gustav a fost un nazist.
Cum îndrăznești?
Nici măcar nu-l cunoști. A fost partizan la fel ca ceilalți.
Tatăl meu n-a fost.
Normal c-a fost!
Ce?
Tatăl tău a fost partizan. La fel ca Gustav, n-au avut de ales.
Ajunge. Minți. Pleacă de aici!
Pătezi onoarea tatălui meu să-l scuzi pe Gustav.
- Ieși afară! - Fii rezonabil.
Tată?
N-o face.
Trebuie să știu.
N-o face.
Kurt Radmann, născut în Marburg în 1898.
Poți să vezi dacă a fost partizan?
Așteaptă pe hol.
Marlene.
Johann, cât de drăguț. Un moment.
Ești beat.
Cum pot să suport altcumva?
Am deja un bețivan în casă, n-am nevoie de altul.
Sigur, domnișoara Wondrak este în cercuri înalte.
Ai uitat un lucru.
- Unde-i svastica? - Ce?
Rochia este pentru soția unui criminal nazist.
Ce? Ești nebun?
Martens, Lichter, toți acei oameni buni sunt niște criminali.
Cum de știi?
Pentru că este o țară plină de criminali
și toți se comportă de parcă nu s-a întâmplat nimic.
Toate aceste culori... Ar trebui să purtăm cu toții negru.
Pentru totdeauna.
Și tu faci asta.
Ai grijă!
Ești nebun? Trebuie s-o predau mâine.
Ai devenit un nesuferit. Vezi doar ce-i rău. Ești orb.
- Nu toți sunt răi. - Eu sunt orb?
Batalionul 221 Pionier.
Tatăl tău a servit în Polonia. Am investigat.
Știi ce-a făcut?
Întreabă-l odată, de ce bea.
Nu te cred.
Cum îndrăznești să faci asta? Ieși!
Nu vreau să te mai văd! Afară!
Șeriful Radmann și companionul său priceput, Șeful Aprig.
Se luptă împotriva multor răi, dar în final ce-i bun triumfă.
În final, cei răi mor.
Șeriful Radmann și Șeful Aprig.
- Cum de-ai știut ce-nseamnă? - Ce?
"Împușcat în timpul evadării."
Spune-mi, cum ai știut?
Am fost acolo.
Ce?
În Auschwitz. Am fost acolo.
Ai fost în Auschwitz? În timpul războiului?
- Mincinosule. - Oprește-te. Nu ști.
- Ce ești... - Nu ști ce-a...
Știu prea mult. Știu că ești un mincinos și-un ipocrit.
Ăsta-i cel mai rău.
Ai uitat cine sunt, Johann? Ascultă-mă.
Vrei să știi ce-am făcut?
Am avut 17 ani.
Au recrutat întreaga clasă ca și soldați și-am fost trimiși în Auschwitz.
Desigur, ascultând ordinele, mare scuză.
Și-n final e doar vina lui Hitler.
Ai vrut să știi, nu-i așa? Ascultă-mă atunci, la naiba.
Trebuia să supraveghem prizonierii.
A fost un profesor polonez, Tadeusz Rosenthal.
I-am dat pâine și țigări, dar l-au prins.
Să-l pedepsească, i-au aruncat pălăria dincolo de gard.
Și i-au spus să meargă s-o ia.
Și apoi a fost împușcat.
"Împușcat în timpul evadării." Înțelegi, Johann?
Ca și-n listă.
Îmi provoci greață.
Tot ce-mi provoci e dezgust.
Ești beat.
Ce-ai făcut? Ești un nazist?
- Ai fost unul de-al lor? - Idiotule!
Tu.
De ce n-ai făcut nimic? De ce-ai colaborat?
E scandalos!
Prăpăditule!
Cu toții ați fost acolo.
Ai fost un nazist.
Ai fost un...
De ce eu?
- Ce-nseamnă asta? - Procesul, investigația.
De ce eu?
Pentru c-ai fost născut în 1930.
- Ești nepărtinitor. - Nu.
Pentru c-am fost destul de naiv să mă lași să cad.
Apropo, tatăl meu a fost și el un nazist.
La ce te-ai așteptat?
Aproape toți avocații sunt membri partizani.
A fost la fel de vinovat că ceilalți.
Dacă tu crezi că asta-i despre cine-i vinovat și cine nu,
ai înțeles cu totul greșit.
Îmi dau demisia.
Nu ne poți abandona.
Sunt foarte fericit.
Cred c-ai făcut cea mai bună decizie.
Vei începe luni.
Am auzit.
Felicitări.
Am vrut să-ți mulțumesc pentru ajutor, Schmittchen.
Las-o baltă.
Clientul nostru greșește.
A încălcat o lege. Putem doar să...
Fiule, nu putem plăti pentru toate astea, dacă clienții noștri "greșesc."
Da.
- Peter. - Hans. Foarte bine.
Domnule Lichter, domnul Radmann.
Mă consult cu domnul Lichter dacă ceva-i putred.
Sunt genial, voi face orice-i nevoie pentru clienții noștri. Se poate?
Domnilor, lucrați la strategie. Banii nu-s o problemă.
Mă bucur că lucrăm împreună.
Acum.
Omul nu s-a născut să fie un erou.
Nu?
Domnule Radmann?
Am fost la fel de orb ca ceilalți.
Ce crezi acum?
Nu știu.
Dar e ceva ce nu înțeleg, Simon.
Cum poți continua să trăiești aici?
Cum poți continua să trăiești în Germania?
Uite.
Am ajuns din Viena la vârsta de 18 ani.
Am întâlnit-o pe Hannah la secția de pălării din magazinul lui Schneider.
Fiicele mele au fost născute la spitalul universitar.
Și pe strada Fressgasse au mâncat prima înghețată.
Mergeam să hrănim rațele din parcul Grueneburg.
Una a mușcat-o pe Klara de mână.
Spun-mi.
Unde altundeva să merg?
Pot să merg în Auschwitz să spun Kaddish-ul.
Aș vrea să fac asta.
Poți să-mi dai cartea?
Gnielka trebuie să meargă cu tine.
Nu, voi merge singur.
Copile...
Bine.
De ce n-ai spus nimic?
Pentru că mi-a fost rușine.
Pentru că n-am făcut nimic, doar am continuat să privesc.
Mi-am ținut gura închisă și-am privit.
Și cum rămâne cu procesul?
Cum poți să renunți la totul?
Mereu am vrut să lupt pentru o cauză bună.
Dar din moment ce nu știu care-i aia,
cum pot să judec alți oameni?
Dac-aș fi fost...
Nu știu ce-aș fi făcut.
Nu vezi care-i miza, Johann.
Uită-te-n jurul tău. Ce vezi?
Auschwitz.
Nu. Vezi o pajiște.
Trei barăci, un gard.
Auschwitz-ul este o poveste ce-i îngropată aici.
Fără proces, acele povești vor rămâne îngropate.
Nu există pedeapsă potrivită pentru ce s-a întâmplat aici.
Asta nu-i despre pedeapsă.
E despre victime, despre poveștile lor.
Ce facem acum?
Simon a notat.
Ce te aduce înapoi?
Singurul răspuns al Auschwitz-ului e să facem lucrul corect.
Bună dimineața.
Te-ai întors?
Îmi pare rău.
Treci peste.
Nimeni nu-i perfect.
Cu excepția mea.
Mulțumesc. Pa.
Ce dorești?
Trebuie să fac niște reparații.
E aici pentru mine.
Ce dorești?
Pot să repar asta?
E complet distrusă.
Știu.
Dar înseamnă foarte mult pentru mine.
Nu, distrugerea e prea mare.
N-o poți repara.
Nu-mi pasă costul.
Cumpără-ți alta nouă.
Și trateaz-o mai bine.
Cred că va trebui s-o las așa.
Da, așa este.
Ce viață bună. Prieteni, prăjitură și șampanie.
Ce altceva poți cere?
Maică-mea n-a făcut tortul doar pentru tine.
Lasă-l pe băiat să mănânce, trebuie să crească.
Pentru ziua procesului, pentru biroul Procurorului din Frankfurt
și pentru tine, Johann.
Pentru viață.
Și asta-i tot.
Johann.
Ți-am adus sacoul.
Credeam că-i ireparabil.
Nu chiar.
Procesul începe mâine.
Știu. Baftă.
Vei depune mărturie vineri. Ești pregătit?
Începătorule, am fost pregătit timp de 20 de ani.
Am să intru.
Domnilor, astăzi facem istorie.
Sunt mândru de tine.
Întâlnirea și negocierea procesului din tribunalul Regional
din Frankfurt și Main a început.
Procesul Auschwitz a început în anul 1963.
211 supraviețuitori ai lagărului au depus mărturie.
A fost cel mai mare proces din istoria Germaniei și-au fost acuzați
19 membri SS care-au servit în Auschwitz.
17 dintre ei au fost condamnați.
În timpul celor 20 de luni de proces, n-au arătat niciun semn de remușcare.
Fritz Bauer a murit în 1968 din cauza unui stop cardiac.
Josef Mengele a trăit nederanjat în Brazilia până-n 1979.
A murit în urma unui accident de înot.
Acest proces a fost un moment cheie pentru istoria Germaniei.
Crimele erei naziste nu mai puteau fi ignorate-n continuare.
Filmul este dedicat Procurorului General Fritz Bauer, Procurorilor Joachim Kugler,
George Friedrich Vogel, Gerhard Wiese și jurnalistului Thomas Gnielka.
Traducerea și adaptarea: Richard Nasta (RoSA Team)
Revizuire: muLineZu